Varje röst räknas. Jag försöker komma efter ansvarsnämndens hearing.
-Tänk om ingen röstar på mig? -Folk respekterar att du står på dig.
Ingen röstar på dig om du hyperventilerar. Skärp dig!
-Din inhalator är i köket. -Tack.
Varför blir folk så spända?
Jag måste gå.
Dr Jawanda.
Han är en naturbegåvning. Obesvärad karisma.
Det blir en jordskredsseger.
Finns det nåt du tror på, Stuart?
Jag sätter min tillit till chips. Skrivaren är trasig.
Fan! Varför kan den inte bara funka?
Ha en kul dag!
Jag sa ju att du var för involverad. Jag sa att du fick den där blicken.
Ja, för du är ju expert på allt, inte sant, Vikram?
Det var inte jag som blev avstängd. De utreder inte min etiska kod.
Du skulle inte veta vad etisk kod var om den så sopade till dig!
Bäst för dig att du röstar i morgon. Emot dem.
-Jäkla Mollinsons. -Jag blandar mig inte i det här.
Jag utnyttjar min rätt till extrem likgiltighet.
Det här har hon gjort bra.
-Vad tog hon? -Allt.
Alla pengar. 14.29 pund. Det skulle räcka till slutet av nästa vecka.
Min lilla tv. Mina kläder.
-Det kan ersättas. -Det handlar inte om det.
Jag sätter in en ny dörr. Försöker nån sparka in den bryter de benet.
Jag har redskap i bilen. Jag lappar ihop den så länge.
Jag orkar inte med det här längre.
-Det kommer alltid att vara så här. -Nej.
Gör...
...inte så där, mr Fairbrother. Gör inte som alla andra. Ljug inte.
Om nån ville adoptera Robbie skulle jag släppa honom.
Jag skulle bara sticka.
Försvinna.
Sov hos oss i natt.
Jag måste ändå komma tillbaka.
Jag stannar här.
Gå och köp pommes frites och paj eller nåt. Och te.
-Vill du ha nåt? -Ja, tack.
-Ketchup eller HP-sås? -Både och. Och ättiksgurka.
Äckligt. Som gröna snoppar.
Kom, Rob.
Hej då.
Bra.
Jag är imponerad. Bra jobbat.
-Du verkar må bättre, Terri. -Ja, jag mår bra.
Jag sa ju det.
Jag ska se om vi kan ordna en spis och kyl.
Spis bryr jag mig inte om, men en mikro vore bra. Och en kyl.
Jag fixar det.
Stannar du hos oss, Kaye? Vi kan inte börja om med nya människor jämt.
Får vi behålla dig?
Ja. Jag stannar hos er.
Bra.
-Gott te, förresten. -Hon är bra på att brygga te.
Lägg av, båda två. Det är bara en kopp te.
-Det är The Fields-folkets verk. -Barbarer.
Hissa upp vindbryggan. Sänk fällgallret.
Återställ ordningen. Det är det du står för. Ordning och respekt.
Jag är advokat. Folk anförtror mig sina testamenten!
Få bort det, bara. Allvarligt talat!
-Tuttrunkare? -Vi kommer att vinna!
Håll blicken på målet.
-Han klarar inte av det här. -Han är inte du, Howard.
-Du är unik. -Ja.
Kolla in hans ansikte!
-Så bra! -Då så.
-Vi är framme. -Du behöver inte följa med.
Se inte så ivriga ut. Ni fick som ni ville.
Det är helt okej, men ni behöver inte se så ivriga ut.
-Gör inte så stor grej av det. -Det är en stor grej.
-Vi sms:ar. Och sluta mobba farmor. -Det är så taskigt av dig.
Använd ett glas, kära du.
Dricka ur flaskan... Snart sitter du på en parkbänk.
Du är tillbaka tidigare än jag trodde.
Uppenbarligen. Vad tror du att du håller på med?
Jag kollar din historik på nätet.
-Du tror att jag är spöket. -Du är begåvad vad gäller sabotage.
Som alla såg under den där olycksaliga middagsbjudningen.
Vilken jag förresten tänker förlåta dig för.
-Så vänligt. -Miles övertalade mig.
Han blir så upprörd. Han har alltid varit en känslig, lojal liten pojke.
-Han är 43. -Du är visst oskyldig.
-Kom flickorna iväg ordentligt? -Ja.
De kommer att ha så trevligt.
Tänk att vara ung!
-Du har sagt att jag mobbar dig. -Var har du fått det ifrån?
-Från dem. -Samantha. Du inbillar dig saker.
Fast de nämnde att de undrade om du...
...tänkte klart.
Jag vet att du har försökt, men det kanske var för tidigt.
Du kanske borde gå tillbaka till läkarna.
Det skulle du väl gilla? Att jag börjar sluddra?
Jag försöker bara hjälpa till.
Vill du att jag tar fram dammsugaren och snyggar till lite?
-Varför gör du det här? -Jag är din vän.
-Jag finner hushållssysslor lugnande. -Nej.
Varför vill du rädda Sweetlove House?
-Jaha. Barry hade velat det. -Det ledde till hans död.
Det där huset. Hålla igång det, hans besatthet av området-
-och Terri Weedon... Hon var sista spiken i kistan.
-Han kände ansvar. -Alla växer upp med grannar.
Men man måste inte ta hand om dem resten av deras liv!
Ska jag sätta på tevatten?
Han blev arg när jag köpte tv:n.
Han sa att jag hade spenderat obscent mycket pengar.
Men han la 600 pund på en ny dörr till deras hus.
600 pund på Terri! Jag hittade kvittot.
Om det inte hade tagit livet av honom...
...tror jag att vi hade separerat. Skilt oss.
Det var ett pulsåderbråck. Inget annat.
Men det var det.
Om du vinner kommer det att ta livet av dig med.
Jag vinner inte. Jag kanske får några röster, så att det inte blir helt...
De röstar inte på dig, Colin. De röstar på Barry.
Fan.
Ska ni rösta i valet i morgon? Min man bryr sig verkligen om området.
Colin Wall. Bor nån annan över arton år här?
Rösta på min man, Wall. Sätt ett kryss i rutan, bara.
-Var snäll. -Okej.
Fundera inte ens på att tjafsa, för jag vet.
Barngruppen börjar klockan elva.
Du klarar dig, mamma. Jag litar på dig.
Sten, påse, sax, ost.
Okej. En gång till.
Sten, påse, sax, gruskorn!
-Ost. -Gruskorn vinner.
Jag har aldrig tänkt på att stället är fullt av Weedons. Ni är överallt.
En gång i tiden var vi det. Weedons finns på krigsmonumentet också.
Båda krigen. Vi finns representerade i historien.
-Historia är bara skit. -Du tycker att allt är skit.
Nästan allt.
Inte här. Inte inför dem.
Det är fel.
Det är fint här. Ungefär som...
En glänta. Som i sagor. En förtrollad glänta.
Det var mitt och Arfs ställe.
Men inte nu längre, nu när han har det där patetiska jobbet.
Han gör det bara för att få ihop det med Gaya, eller vad hon heter.
-Får han inte ha flickvän? -Henne får han ingen glädje av.
Hon är frigid.
Hon tror att hon är nåt för att hon är från London.
Hur vet du att hon är frigid? Limmade du på henne?
-Jag sträckte ut en hand. -Är du tänd på henne?
-Jag skulle göra det. Hon är snygg. -Du fick precis sätta på mig.
Det var bra, Krystal-
-men ingen äger mina tankar. Var tänd på vem du vill.
Fan ta dig och dina tankar.
Runka över Gaia, du. Jag har riktiga grejer att göra.
-Riktiga grejer? -Du sa att jag var äkta.
Chilla. Vi har aldrig strulat utan ungen. Förstör det inte.
Robbie. Han heter Robbie.
Okej, Robbie. Krystal!
Fan!
Krystal!
Hej!
Vänta.
Vill du komma över på middag? Nu när du och Stuart är ihop.
-Det vore väl kul? Det blir stek. -Jag har dumpat honom.
Han är en kuk, mrs Wall.
Tja...
Så det är slut?
Det var synd. Du hade varit bra för honom.
-Du slösar tid. Folk här röstar inte. -Nån kanske gör det.
Varje röst räknas.
Jag saknar våra samtal. Hälsa på när det här är över. Vi kan äta tårta.
Hej.
Jag tyckte alltid att Mary var för fin för Barry.
Hon var så samlad och välklädd. Nu struntar hon helt i sitt yttre.
Hon älskade honom.
Har du tillräckligt med serveringspersonal till Howards fest?
Det är under kontroll. Oroa dig inte.
Oroa er inte, mrs Mollison.
Howard Mollison kommer att få sitt livs chock.
Om du visste vad folk säger om dig.
Han kommer att få sitt livs chock. Vi klarar det här.
-Tror du? -Ja. Jag är peppad!
Snälla...!
Hans ego har fått sig en törn.
Kom igen, Stuart. Ge mig en kram.
-Va? Nej! Släpp mig! -Kom.
Du är ju störd. Släpp mig. Är det klimakteriet?
Släpp mig!
-De flesta karlar är arslen. -Vi behöver dem inte.
-Det finns många andra att välja på. -Ja.
Det där är Venus.
Hur vet du det?
Vet inte. Jag bara vet det. Det där är Venus.
Jag kan andra också.
Karlavagnen, Plejaderna.
Det finns annan skit också.
Jag ska visa när det blir mörkare.
VALLOKAL
Skaka hand.
Må bäste man vinna.
Som sekreterare och ekonomiansvarig vill jag säga...
...att detta i sanning är ett historiskt tillfälle.
Vi känner alla ett enormt ansvar för Sweetlove House.
-Hur känner ni för voteringen? -Det är ett privilegium...
...att få fatta beslut om Pagfords framtid.
-Våra barns framtid. -Så länge barnen har rika föräldrar.
Hej, sir. Önskas ett bloss? Inte?
Wall-kampanjen bjuder på en joint. Nån?
Inte? Inte den här gången. Rösta på Wall!
-Jag hoppas att du förlorar. -Va?
Passionen finns kvar.
Howard!
Varför?
Den här vägen.
-Glöm inte att le. -Min far, mina damer och herrar.
Kom ihåg det när ni kryssar. På deras barn ska ni känna dem. Vi ses.
När man har rest som jag har, ser man saker som de verkligen är.
Man fattar sina egna beslut i livet.
Fattar man fel beslut kan man inte skylla på världen.
Vi vill att du kommer hem nu. Han menar det inte.
Vi måste försöka förstå honom.
Om du bara kunde låta bli att vara så besvärlig.
Han vill att vi är en lycklig familj.
-Ses vi senare? -Fyra latte och tre babyccino.
Hej då.
Min pappa... Han tyckte att han var en riktig Casanova. Odugling.
-Var det därför ni flyttade? -Nej. Vi ville se nåt annat.
Vi tänkte testa de vitas land.
Din pappa är ett svin, eller hur?
-Arf. -Fats.
-Läget, Gaya? -Gaia, heter hon.
Stuart.
Du kan verkligen skämma bort en dam. Ta med henne ut till soptunnorna.
-Var det nåt jag sa? -Min rast är slut.
Jag kom ju nyss. Kom hit.
Vi har ju alltid sagt att ingen kvinna ska få komma emellan oss.
-Du har ju Krystal. -Hon är bara ett knull.
Inte ens det. Det är som att runka i nån.
Lägg av!
Sluta.
Miffo!
Pizzafejs.
35 fördärvade röstsedlar.
Colin Wall. 197.
Miles Mollison.
198.
Vi har ingen tid att förlora. Alla ledamöter, även den nyvalde, kom.
En röst.
Bara en röst. Du var så duktig.
Se så det ser ut här. Du får lov att göra nåt åt det.
Kom, Miles.
Kom, Mollison.
Kom in, allihop. Skynda på.
De som röstar för att fortsätta verksamheten.
Och de emot.
Miles. Din röst blir avgörande.
Vad gör det för jäkla skillnad?
Avgjort.
Pagford går in i en ny era. Nu gör ni som ni vill med Sweetlove House.
-Bra. -Utmärkt.
Ni fattade rätt beslut.
-Jag sa ju att vi skulle vinna. -Det visste jag väl!
Sam?
JAG HAR LÄMNAT DIG
Vad är det?
Det spelar ingen roll.
Simon Price till kontoret.
Hon vill prata med dig.
-Var är Maggie? -Befordrad.
Jag heter Hannah. Varsågod och sitt.
Förlåt. Lunch i offentliga sektorn.
Du ska få andra klienter.
-Okej. -Inga barn under tretton år.
Det är inte rättvist. De gjorde en noggrann utredning.
Alla anteckningar, ingripanden och rekommendationer.
Jag rentvåddes. Jag gjorde allt jag kunde.
Det är inget personligt. Vi måste jobba smart. Sånt händer jämt.
Tänk om det sker här och du är socialsekreteraren.
Och mina familjer? Familjen Weedon har precis börjat lita på mig.
De har fått en ny socialsekreterare.
Jag har ett möte. Ursäkta mig.
Får jag i alla fall lämna över dem?
-Helst inte. -Snälla!
Jag sa att jag skulle stanna hos dem.
Det borde du inte ha sagt.
Man ger inga löften. Det vet du.
-Bra dag? Du säger inte mycket. -Förlåt.
Ingen fara. De flesta är ändå urtråkiga.
-Jag måste i väg. Ledsen. -Vi ses i morgon, Andrew.
Vi firar. Jag har blivit befordrad.
Det är upp till mig vilka som friställs. Jag hör till ledningen nu.
Vad händer när alla har friställts?
Du tycker visst att du är intellektuell.
-Vad är det här? Vad står det? -Det har flyttats.
-Jag måste åka in till stan. -Jag följer med.
Nej, det är lugnt. Vad hon nu heter kommer. Kaye.
-Du måste ta emot henne. -Kan du missa en gång?
Jag vill inte sabba det.
Jag tar bussen.
Allt bra, Terri? Vill du ha skjuts?
Bu!
Terri Weedon?
Vem fan är du?
Du måste vara Krystal. Jag är din nya socialsekreterare.
Gå direkt i fängelse!
Lyckliga familjen.
Måste du jämt förstöra, smartarsel? -Kasta tärningen. Allmänning.
-"Du har vunnit en skönhetstävling." -Knappast troligt!
Mitt nästa projekt är att hitta en ny kvinna åt Miles.
-Nån vi kan jobba med. -Är det inte lite tidigt?
Äktenskapet har varit dött i många år.
Se på dig. Lika stilig som första gången jag såg dig.
Tack. Du har varit den enda för mig.
Hämta födelsedagskavajen.
Grattis på födelsedagen, pappa.
Jag tar för mig!
Vilken min. Du ser så ledsen ut.
Det duger inte. Du kommer inte att vara ensam länge.
-Tack, mamma. -Mingla!
Mo! Kom hit.
Påfyllning.
Se till att alla har att dricka.
-Såja. I väg med dig. -Tack så mycket.
Arf!
-Fats. -Jag ville bara...
...säga förlåt. Det var inte okej. Jag har varit lite...
...grinig. Och ni två är polare...
-...så vi kan försöka. -Visst. Varför inte?
-Riktigt manliga grejer. -Ge varandra en kram.
Kom, Rob. Mamma borde vara hemma nu.
Vi överraskar henne med pommes. Du har varit så snäll.
Var inte så jävla trist. Kan du inte bara ha lite kul?
Ha lite kul, för en gångs skull.
Krys?
-Kom. -Krystal.
Allt är bra.
In med dig, Rob.
FÖRSÖK INTE ENS!
Krys?
Krystal?
Kom igen. Öppna dörren.
Jag vill prata med dig.
-Vad vill han? -Vi måste prata om det du gjorde.
Du förstår aldrig, Krystal. Aldrig.
Så vi måste prata om det.
Okej?
Förr eller senare ses vi.
För du har ingen annanstans att ta vägen.
Du. Kom hit.
Det här är för Julia och Aubrey Sweetlove.
De vill inte ha varm champagne. Hämta mer is! Sätt fart!
Samantha Mollison har världens klart snyggaste häck.
Otrolig.
-Får jag tala med dig? -Gärna.
Vad vill du?
Jag har gjort det för enkelt för dig. Det är inte min stil.
-Jag vill ha min man och mina barn. -De har det bättre utan dig.
Din perfekt manikyrerade lilla hand ska släppa taget om Miles testiklar.
Det är inte sunt. Och du måste sluta driva på Lexie och Libby.
-De stackars övergivna barnen. -Jag övergav dem inte!
Det bandet är så viktigt.
Men vissa är väl inte är skapade för att vara mammor.
Jag var väldigt sjuk när de föddes. Riktigt sjuk.
Det har tagit lång tid att bli bra.
Inte mitt fel. Skyll på nån annan. "Jag var sjuk. Jag är ett offer."
-Men vem ingrep? -Du.
-Jag är tacksam, men du måste sluta. -Det fanns inget band.
Så det är inte undra på att de inte älskar dig.
De älskar dig helt enkelt inte.
Du är inget offer.
Du är misslyckad. Som fru, som mamma.
Du kunde inte ens sälja hortrosor i din löjliga lilla butik.
Tänker du försvinna? Och låta dem bli lyckliga?
Vad?
Gå tillbaka till festen. Jag tar hand om det här.
Miles.
Aubrey och Julia Sweetlove.
Du vet väl att de inte kommer? Visst gör du det?
Kom, Sam. Jag kör hem dig.
-Var är Arf? -Hämtar mer alkohol.
-Jag behöver ett glas vatten. -Starkt gräs passar inte alla.
Jag vill åka hem. Hämta Arf.
Det är lugnt.
Jag är här.
Arf!
Din jävel.
-Vart ska vi? -Träffa en snäll tant.
Fast jag vet inte var hon bor.
Jag vet inte var hon bor.
-Jag är hungrig. -Kom.
Du ska snart få frukost. Jag lovar.
Shirley! Miles tar snart reson. Det gör han alltid.
-Jag brygger te. -Ge mig en kopp.
Jag har huvudvärk. Tack, raring.
Titta, Howard. Så fint.
"Klicka här."
Min kung!
Jag älskar din praktfulla rumpa!
Min kung!
Jag älskar din praktfulla rumpa!
Stäng av. Stäng av!
Stäng av!
Stäng av, för guds skull!
Stäng av!
Gode gud!
Det gör ont. Det gör så ont.
Gud! Det gör ont.
Snälla, hjälp mig.
Snälla! Hjälp mig.
-Vart ska vi? -Vi ska ut på äventyr.
Vi ska till en förtrollad glänta, som i sagor, och gömma oss som banditer.
Ett riktigt äventyr. Bara tills alla vaknar.
Vi ska hitta på superhjältekrafter. Sen äter vi frukost.
Här.
Okej. Kom.
Jag måste prata med nån. Stanna här. Gå ingenstans. Var en snäll pojke.
Här är din grävmaskin. Varsågod. Duktig pojke.
Jag älskar dig, Robbie.
Vakna! Vakna, Fats.
-Vad gör du här? -Vi måste träffa din mamma.
Krystal.
-Jag gjorde nåt jättedumt i går. -Lyssna.
Din mamma ville ta hand om mig om jag fick barn.
Jag skulle få flytta in.
Jag är gravid med ditt barn, Fats.
Du sa att hon skulle ta hand om mig, ett barn och Robbie.
De kommer att bli galna. Mitt liv är förstört.
Jag måste få träffa din mamma.
-Fats! -Sluta!
Okej? Sluta prata.
Jag måste... Jag måste tänka. Jag behöver tid.
Nej!
-Jag klarar inte det här. -Ta med mig hem, bara.
-Låt mig prata med din mamma. -Skämtar du? Nej.
Hur vet jag att det är mitt? Det kan vara vem som helst.
Aj!
Släpp mig! Aj!
Aj!
Robbie?
Bu!
Krångla inte, Rob.
Robbie?
Robbie!
Okej. Vi måste ringa några samtal.
Vill du ha frukost?
Beredd? Ducka!
Vad i helvete? Vad är det här?
-Pappa. Jag får inte komma för sent. -Håll käften.
Jag vill inte att barnen ser det här.
Det var jag som såg henne. Isambard började skälla, och där låg hon.
Hon flöt i vattnet, intrasslad i sladdar.
Vilken otur. Jag trodde knappt mina ögon. Det låg en tv i vattnet!
Den var inte ens gammal. Den var ny!
Vem slänger en splitter ny tv i floden?
Och ett tangentbord! Nedskräpare. Det är skamligt.
De borde hängas!
-Jag vet vem hon är. -Okej.
Kan ni vänta här?
Så där. Nästan framme.
Jag trodde att han skulle drunkna.
Han hade drunknat om jag hade lämnat honom.
-Hur kunde hon bara lämna honom? -Alla skulle ha gjort som du.
-Det är inte ditt fel. -Vems fel är det då?
För nåns jävla fel är det.
-Hur kunde jag ha sett nåt? Jag sov. -Kom hon för att träffa dig? Mig?
-Jag vet inget. Jag såg henne inte. -Du ljuger. Hennes saker låg där.
-Det här hjälper inte. -Sökte hon mig?
-Jag såg henne inte! -Du skulle vara försiktig med henne!
Jag sa ju åt dig!
Jag vet ingenting, pappa. Jag lovar!
Det är okej.
Ingen fara.
Är det du?
Tog du med nån mjölk?
Så olyckligt.
Oförklarligt. Alla vet att floden är farlig.
Hon badade väl. Eller så var det ett vad.
Impulsiva ungdomar. De lyssnar inte.
Alla pratar om det.
Bara inte folk slutar att komma till Pagford.
Jag är alldeles utom mig.
Du såg bara på mig. Du tänkte låta mig dö.
Inte alls. Jag ringde efter ambulans.
Jag befann mig i chock.
Du såg bara på mig!
Ni hade tur, mr Mollison. Ni har ett starkt hjärta.
-Hej, farmor. -Mamma. Kom.
-Farmor? -Nej.
-Försvinn. Bort med er. Allihop. -Kom nu.
-Farmor! -Bort med er. Allihop.
Ingen fara, flickor. Hon är bara...
Jag hittar inte det jag letar efter.
-Jag vet inte vad jag letar efter! -Mamma.
Det räcker nu, Shirley. Nu åker vi hem.
Kom nu.
Så fint! Jag älskar det!
-Varför flyttar du? -Dags för nya utmaningar.
Jag älskar byn. Jag vill finna en plats där vi passar in.
Det gör ni säkert. Ni ser ut som Pagford-människor.
-Tack! Hej då. -Hej då.
Lycka till! Jobba hårt.
-Snart är det bara vi två. -Ja.
Översättning: www. btistudios. com